Man är ju glad att stumpan gör framsteg.. Men framsteg betyder = FLYTT! Jag vill verkligen inte! Doktorn sa på ronden att om det inte händer nånting medicinskt sett eller att hon blir sämre, så är det i stort sett bara ögonen som avgör om vi ska flytta eller inte. Så om hon har förändringar på ögonen så kanske vi blir kvar längre, men fortsätter ögonen att utvecklas normalt så kan det bli aktuellt med flytt ganska snart, om nu inte Sundsvall tycker att dom kan fortsätta betala vården för oss här.. men det tvivlar jag på ![](/grafik/smileys/sad_3.png)
Dom är säkert duktiga i Sundsvall också.. Men vi har vår trygghet här. Det är här dom har hållit Denise vid liv, det är här all fin personal som känner Denise finns. Vi har ju varit här i tio veckor, Denise har varit här i hela sitt liv, och det här är ju hennes hem just nu! Nä nu ska jag inte tänka på det här mer idag! Det är inget bestämt än... Nu tar vi det roliga istället!
Idag får Denise börja äta måltidet istället för kontinuerligt matdropp! 16 ml varannan timme ska vi prova. Så klockan tolv ska jag upp och mata henne! Och så kan hon få prova på att suga på en nappflaska idag.. Ska bli intressant att se hur hon klarar det. Sugförmågan har hon ju, hon älskar ju nappen! Frågan är ju om hon kan koppla ihop att andas och svälja..
Sabina tårtgalen
21 januari 2012 12:04
vilka framsteg hon gör.. jag är likadan när de gäller förändringar. Det är inte lätt! alla på neo är superduktiga. det ska gå bra.. försök inte tänka tänk om tänk om... då blir man helt knäpp...! tänker på dig
http://www.mammahjarta.blogg.se
Liselotte Hansen
21 januari 2012 13:30
Hejsan på er! Jag brukar ofta vara in här och kolla läget men har inte kommenterat förrän nu! Jag har inga barn själv än men längtar enormt, är tyvärr också singel, jag har en tarm-åkomma som tydligen skrämmer och vissa tycker det är såååå jobbigt och osäkert med den, jag är inne ibland och kollar ett par bloggar om just graviditet och barn, vissa kanske säger att jag plågar mig och visst kan jag bli nere av min längtan men ibland lugnar det också att läsa om det jag längtar efter! Vill bara säga att jag sänder massor av stöd, styrkekramar, jag känner er inte men känner MED er! Er lilla fina go-skrutta är så jättesöt och bilderna på er är jättefina!!!! Bamsekramar än en gång!
http://flisans-pyssel.bloggplatsen.se
kominken
21 januari 2012 17:32
Jag minns vår flytt från iva till samvård (2007) och hur läskigt det kändes. Och då var det ändå på samma sjukhus. Så jag kan knappt föreställa mig hur läskigt det är för er. Men kom ihåg, de skulle a l d r i g flytta på er om de inte visste att ni skulle klara det. Och det viktigaste av allt, det är ett stort steg på väg att få komma hem!
Ni kommer fixa det galant! Det gör man bara.
http://kominken.wordpress.com
Anna
21 januari 2012 21:10
Hej! När vi flyttade med vår tjej till hemsjukhuset var det jobbigt i början tills jag kom på att det var ju för att lillan var så stark som vi blev flyttade! Som sagts ovan: Ett steg närmare att komma hem!
Styrkekramar till er!
http://wockatzmirakel.blogspot.com
![Malin Kjellberg](http://data.bloggplatsen.se/miniatyr/)
Malin Kjellberg
21 januari 2012 21:27
Åh... Jag hittade din blogg ganska nyligen o har därför inte kommenterat tidigare. Jag har fyra barn varav den senaste är prematur född i 30+5. Det är ju inte så farligt brukar folk tänka men saken är den att vattnet gick redan v 21+1 så han var mycket svårt sjuk då han föddes o ingen trodde att han skulle överleva. Idag är han 7 mån korr o behöver vård på sjukhus vid förkylningar men annars som vilken bebis som helst:-)
Känner igen så mkt av det du skriver. Jag låg två månader på sjukhus innan Sander föddes, o två månader efter. Det där m flytt är så skrämmande! Var en klok sköterska som sa t mig när vi skulle flyttas att "andra sjukhus är inte sämre, de är bara annorlunda" o det försökte jag ta fäste på. Känns helt galet o fel i början på nytt ställe då man inte kännder personalen o de har andra rutiner men det brukar ge sig ganska snabbt. Förstår dock din oro.
Är så imponerad av lilla Denise o hennes framsteg o önskar er all lycka!!!
S hade cpap till han var ca 37 veckor o åkte hem m syrgas så vi vet mer än väl hur det är i den där karusellen. Längtan e att få en Sladdfri bebis är så stor. Hoppas att det snart blir så o att ni kan ta upp er lilla tjeja o gosa som ni vill ganska så snart.
Stor kram o lycka till!
Malin
http://www.malinkjellberg.blogspot.com